Londýn je super rozmanité
město, ve kterém žijí
a pracují lidé ze všech koutů světa.
Město se vyvinulo jako centrum správy, ale
je to obchod a migrace, které z
něj učinily globální město, které je dnes.
Abychom pochopili tyto procesy
městské změny, geografové se ptali,
proč je to, že migranti žijí
a pracují v určitých částech Londýna.
A způsoby, jakými jejich práce mění městské
ulice, kultury a ekonomiky.
Tento proces se často označuje jako globalizace.
Rozšíření, prohloubení a zrychlení
globální provázanosti.
Spojení vzdálených lokalit takovým způsobem,
že změny v Londýně
jsou formovány událostmi na druhé straně světa.
Změny míst po celém světě
jsou formovány událostmi přímo v Londýně.
Co tedy spojuje lidi z Evropy,
jižní Asie a západní Afriky?
Odpověď je tato malá skupina ulic
přímo ve Spitalfields ve východním Londýně.
Každá z těchto populací sem
dorazila do Spitalfields, aby unikla
pronásledování v zámoří, a chtěla
se živit prostřednictvím oděvního průmyslu.
A každá z těchto populací
zase zanechala svůj vlastní otisk na struktuře města.
Abychom pochopili, jak
místa jako Spitalfields přišly
jako dnes, musíme pochopit
historii lidí a průmyslů, které je formovaly.
Jedním ze způsobů, jak to dělají geografové,
je hledání vodítek v městském prostředí, jako
jsou značky a symboly.
Tato budova byla postavena
v roce 1719 skupinou
francouzských protestantů známých jako hugenoty.
Mezi čtyřiceti a padesáti
tisíci hugenotů přišlo do Anglie hledat
útočiště před náboženským pronásledováním v Evropě.
Zde vzniká slovo „uprchlík“.
Huguenots založili hedvábný průmysl
ve Spitalfields, a můžeme
vidět známky tohoto průmyslu
zachovány v architektuře této budovy.
Budova má dvě dveře, jednu pro
rodinu a druhou pro tkalce,
kteří by šli přímo do podkroví.
Bylo to v podkroví, kde tkali
tkalci a vyšívané hedvábí.
Tato oblast Spitalfields stala se známá jako Weavertown.
Tato stavba byla původně postavena v
roce 1743 jako církev pro obyvatele Huguenotu.
V 19. století byl přestavěn
na synagogu, židovské místo uctívání pro
tisíce Židů, kteří přišli do oblasti
prchající před pronásledováním ve východní Evropě.
Židé také stali se zapojení do průmyslu
tkaniny, produkovat obrovská množství levných
oděvů a průmysl stal se známý jako obchod hadru.
Takže budova byla kostel,
a pak synagoga, ale dnes,
podívej, je
to mešita, muslimské místo uctívání.
Budova byla přeměněna v roce 1976 sloužit
rostoucímu bangladéšskému obyvatelstvu,
které přišlo do oblasti poté, co
prchlo z oblasti Sylhet Bangladéše.
Bangladéšská komunita přispěla svým
dílem k textilnímu průmyslu
ve Spitalfields a jejich odkaz
je stále viditelný v
mnoha kožených obchodech podél Brick Lane.
Za posledních dvacet let došlo v této oblasti
k nárůstu dalšího obchodu s textilními výrobky.
Jedná se o africkou
voskovou tkaninu a její příběh je případovou studií globalizace.
Ahoj, Harriet, Čas pro geografii.
Jmenuji se Brendan, rád vás poznávám.
Zajímalo by nás, jestli byste nám
mohli říct něco o voskových tkaninách, které máte tady.
Jo, v podstatě jak jsou
vytvořeny, používají vosk, pak je
vosk položen na látku samotnou.
To je vlastně ponořené do
barviva, vychází z druhé strany.
Čekají, až se uschnou, pak se
zbaví vosku a pak dají
další vrstvu vosku a postaví design nahoru.
Velmi málo společností dělá voskování, to
je nesmírně náročné na pracovní sílu.
Můžete si představit něco od šesti
do osmi dippings, aby se vytvořil design.
Tyto návrhy všichni
jen, um, dívky dělají z nich maxi šaty.
Chci z toho udělat maxi šaty.
Tato Batique metoda voskování a tisk tkanina
pocházela z Indonésie, ale v
střední-19. Století holandská obchodní rodina
vzala tuto techniku ​​a
pokoušela se vytvořit trh pro voskovou tkaninu v Evropě.
Cestou zpět do Evropy se holandské obchodní lodě
zastavily v západní Africe,
kde místní tiskárny a
krejčí kombinovali voskování s
jinými technikami, včetně kravaty
a odolávali malování, čímž vytvořili africkou voskovou tkaninu.
Spousta lidí se mě ptá, proč
děláte Batique styl tisku?
A důvod, proč je v Africe zjevně
velmi jasný sluneční svit, a
ponořením látky do barviva a
nasáknutím barvy a získání
těchto skutečně zářivých barev to nevybledne.
Tak oni vlastně zaručují tkaniny
po dobu 50 let, barva v
tkanině po dobu 50 let, aby vám nápad.
V 70-tých letech, cesta voskové látky
pokračovala, zatímco migranti ze západní
Afriky přinesli techniku ​​do Londýna.
Dnes je na Petticoat Lane více než
35 obchodů prodávajících africkou voskovou tkaninu
a měnící se městské prostředí v
Londýně prostřednictvím spojení s místy po celém světě.
Nicméně, to je ještě prodáváno v 6
yard kusech, císařské měření, které
sahá do koloniální éry.
Zrovna ze zvědavosti víte, proč
je dělají v šesti yardech?
Nějaký nápad?
Důvodem, proč je šest yardů toto
všechno určeno pro Afriku.
Takže to, co dělají, je, že
v Africe nosí čtyři šaty na
šaty, ale protože je to
součást jejich každodenního pracovního
oblečení, používají k ochraně svých šatů dvě loděnice.
Takže když pracují, neznečistí se.
Na konci dne, kdy odejdou, vezmou
dvě loděnice tak, aby
jejich šaty zůstaly pěkné a čisté.
Je to obal.
To jo.
Pak se vlastně později vyvinula v Africe.
Dvě loděnice se pak začaly používat, pokud máte děti, použili
jste je k tomu, abyste si dítě přivázali k zádům.
Prodáváte svou látku právě v
Londýně, posíláte ji po celém světě?
Máme loď po celém světě,
mají obchody v USA, obchody v Paříži.
Jeden z našich největších prodejen je v Belgii.
A pak samozřejmě i ve Velké Británii.
Našimi největšími odběrateli jsou ghanští zákazníci,
a pak jsou Nigerijci naším druhým největším zákazníkem.
A pak mám konžské zákazníky.
Trh se však mění.
Dostávám na trh spoustu
zákazníků z Karibiku a na
druhou stranu mám na trh spoustu obyvatel Západu.
Chtějí se stát kreativními, takže ji
používají pro nejrůznější věci, jako jsou obaly
na polštáře, záclony, peřiny,
ubrusy, běžkyně, co si dokáží představit.
Zatímco předtím bylo 95% mého
trhu na
africkém trhu, nyní dostávám na
trh nejméně 15 až 20% více Evropanů.
Módní průmysl, obrovský!
Zřejmě máte Stellu McCartneyovou, která
v současné době ovlivňuje africké tkaniny.
Některé z těchto návrhů prodávala za
jeden a půl tisíce liber.
Obchod s voskovou tkaninou a další
oděvní průmysl ve Spitalfieldu
je nyní ohrožen pokračujícím dopadem
sociálních a ekonomických změn.
Ve Spitalfields se objevila nová vlna módy,
zaměřená na prodej vintage oblečení.
Tato móda je často spojována se
vzrůstem mladých, zámožných spotřebitelů střední
třídy známých jako bokovky.
Lidští geografové tento proces označili -.
Na jedné straně je to poslední
etapa probíhajícího procesu městských změn ve Spitalfields.
Na druhé straně je to součást
škodlivějšího procesu gentrifikace, díky
němuž si menší
podniky již nemohou dovolit působit v této oblasti.
Městská změna je pokračujícím fenoménem
v mimořádně rozmanitých městech, jako je
Londýn, který je formován interakcí globálních a místních procesů.
Obchod s textiliemi nám poskytuje fascinující
okno, jak se města transformují
prostřednictvím kolize lidí, produktů
a míst prostřednictvím spojení po celém světě.
Děkujeme našim patronským školám za pomoc při
podpoře tohoto videa Time for Geography.
Chcete-li zjistit, jak může vaše
škola pomoci
inspirativnějším, otevřeným
geografickým vzdělávacím videím, navštivte stránku našich čtenářů.